Antiikin+Kreikka

=**ANTIIKIN KREIKAN KIRJALLISUUS**=

Antiikin Kreikan kirjallisuus sijoittuu ajallisesti noin 700 eaa. – 330 jaa. Se eli suullisessa muodossaan 600-luvulle eaa., jonka jälkeen tekstejä opittiin merkitsemään muistiin piirtämällä niitä savi- ja puutauluille sekä kaivertamalla kiveen. Papyruslevyille ja pergamenteille tallennettiin lähinnä kaunokirjallisuutta. Antiikin Kreikan kirjallisuudella viitataan siis antiikin aikana kreikan kielellä kirjoitettuihin teoksiin.

**JAOTTELU**
Antiikin kreikkalaisen kirjallisuuden historia on mahdollista jakaa eri ajanjaksoihin:

- homeerinen __aika__ (700-luku eaa.) - arkaainen aika (600-500-luvut eaa.) - klassinen aika ( 508-323 eaa.) - hellenistinen aika (323-31 eaa.) - hellenistis-roomalainen aika (31 eaa.-330 jaa.)

Toisaalta jako voidaan tehdä myös karkeammin kolmeen osaan: arkaaiseen (n. 600-500 eaa.), klassiseen (n. 500-300 eaa.) ja hellenistiseen (n. 300 eaa. - 300 jaa.) aikaan.

__Arkaainen ja klassinen aika__ Voidaan sanoa, että ensimmäiset kreikkalaiset kirjoitukset __ovat__ mykeneläisiä. Ne olivat lähinnä asiakirjoja, jotka koskivat kaupankäyntiä, kirjanpitoa ja luetteloita. Kirjallisuus muotoutui nykyiseen muotoonsa varsinaisesti vasta klassisella kaudella, mutta se sai alkunsa jo arkaaisella kaudella. Kreikan kaupunkivaltioissa miehillä oli runsaasti vapaa-aikaa, jonka he viettivät vaalimalla tieteitä ja kulttuuria. Tiiviit kaupunkiyhteisöt, vilkas seuraelämä ja uskonnolliset myytit johtivat monimuotoiseen kirjallisuuteen.

__Hellenistinen aika__ Aleksanteri Suuri laajensi valloituksiaan 340 eaa. __Kaikki__ kreikkalaiset kaupunkivaltiot Spartaa lukuun ottamatta olivat jo Makedonian vallan alla. Näistä valloituksista katsoneen alkaneen hellenistinen kausi, jonka seurauksena läntinen ja itäinen kulttuuri sekoittuivat. Ateena vaikutusvalta siirtyi Aleksandrialle, josta tuli 200-luvulta eaa. alkaen kreikkalaisen kulttuurin merkittävin keskus. Näiden suurien muutosten yhteydessä myös ihmisten maailmankuva, arvot ja tavat muuttuivat, mikä heijastui myös kirjallisuuteen. Roomalaiset ihannoivat kreikkalaista kulttuuria, ja siitä otettiin mallia myös omaan kirjallisuuteen. Hellenistisellä ja roomalaisella ajalla kirjallisuus oli tarkoitettu yhä enemmän luettavaksi esittämisen sijaan. Lisäksi se oli tarkoitettu vain kansan eliitin käyttöön.

**TYYLIT**
__Eeppinen runous__ Eeppinen runous eli epiikka tarkoittaa kertomarunoutta, kertomisen taidetta. Tavallisesti epiikka voidaan jakaa kolmeen päälajiin: eepokseen, romaaniin ja novelliin. Eeppinen runous kertoi useimmiten myyteistä (esim. Hesiodoksen ”//Jumalten synty//”) ja se muodosti kreikkalaisen mytologian kirjallisen perustan. Varsinainen kreikkalainen ja sen kautta __koko__ eurooppalainen kirjallisuus sai alkunsa Homeroksen teoksista ”//Iliaasta//” ja ”//Odysseiasta//”. Siinä missä //Ilias// edusti puhtaasti tragediaa, oli //Odysseia// sekoitus tragediaa ja komediaa.

__Lyyrinen runous__ Lyyristä runoutta, lyriikkaa eli laulurunoutta, on kirjoitettu 600-luvulta eKr. lähtien. Nimi "lyriikka" viittaa laulurunouteen, jota esitettiin lyyran säestyksellä. Sen varhaisimmat saavutukset ovat ehtineet ajan saatossa kadota. Lyriikalle tyypillistä on sen nojaaminen mielikuvitukseen, sana-mielleyhtymiin ja kielen soinnillisiin ominaisuuksiin.

__Hellenistinen runous__ Hellenistisen kauden runous lainasi kielensä ja runomittansa arkaaisen kauden runoudesta, viittasi klassisen kauden runouden aiheisiin ja muunteli niitä. Se oli myös lyhyiden ja terävien runojen, epigrammien, ja kaksoissäkeisten runoelmien, elegioiden, aikaa. Merkittävimpiä runoilijoita hellenistisellä kaudella olivat Theokritos, Kallimakhos ja Apollonios Rhodios.

__Draama__ Draaman eli näytelmäkirjallisuuden tarkka syntyaika on epäselvä, mutta jo 400-luvulta eKr. tunnetaan useita näytelmäkirjailijoita. Kiinteimmillään draama keskittyy yhden henkilöhahmon varaan. Tapahtumapaikka pysyy samana ja aika, joka näytelmän aikana kuluu, on lyhyt. Tämä oli myöhemmin pohjana esimerkiksi näytelmätaiteen klassiselle säännölle. Aiheet näytelmiin otettiin sankari- ja jumalmyyteistä. Draamalle keskeistä olivat konfliktit, dramaattiset kilpailut, jotka yleensä olivat ihmisen ja jumalten välillä: hybriksen eli ylpeyden valtaama ihminen uhmasi jumalien tahtoa, lopulta huonoin seurauksin. Klassiseen draamaan kuului näyttelijöiden lisäksi kuoro, jonka tehtävänä oli selostaa juonta ja kommentoida tapahtumia.

__Tragedia__ Tragedia eli murhenäytelmä on yksi draaman muodoista. Kreikassa siitä kehittyi rikas ja ilmaisuvoimainen taiteenlaji. Teatteriesityksiä pidettiin osana jumalanpalvelusta, sillä ne syntyivät viininjumala Dionysoksen kultin myötä. Esityksistä tuli myös suosittua kansanhuvia. Tragedialle ominaista oli aina tuhoon ja murheeseen päättyvä lopetus. Kuuluisia tragediakirjailijoita olivat esimerkiksi Aiskhylos, Sofokles ja Euripides.

__Komedia__ Komedia eli huvinäytelmä on yksi draaman muodoista. Komedialla tarkoitettiin alun perin vain näytelmää, jolla oli onnellinen loppu. Komedian avulla pilkattiin erityisesti tunnettuja henkilöitä ja instituutioita. Myöhemmin tullut uusi komedia ei enää pilkannut yksittäisiä merkkihenkilöitä, vaan ennemminkin erilaisia ihmistyyppejä. Kuuluisia komediakirjailijoita olivat esimerkiksi Aristofanes ja Menandros.

__Farssi__ Farssi on kolmas draaman muodoista. Se on tyyliltään ilottelevaa komediaa, jonka hauskuus perustuu väärinkäsityksiin, salaisuuksiin, absurdeihin tilanteisiin, sanalliseen huumoriin ja nopeaan, loppua kohden kiihtyvään juoneen. Farssit päättyvät useimmiten onnellisesti.

__Filosofia__ Antiikin Kreikan filosofia on pohjana länsimaiselle yhteiskunnalle ja ajattelulle. Se syntyi järjen ja sivistyneisyyden ihannoinnista ja muodostui ennen pitkää vapaiden kreikkalaisten miesten ajanvietoksi. Ensimmäisiä kreikkalaisia filosofeja yhdisti pyrkimys selittää kaikkeuden alkuperää ja sen luonnetta ilman Hesiodoksen kirjoittaman Jumalten synnyn mytologioita. Näistä niin kutsutuista esisokraattisista filosofeista tunnetuimpia olivat esimerkiksi Herakleitos ja Anaksimandros. Esisokraattisten filosofien kirjoituksista ei ole säilynyt kuin erinäisiä katkelmia. Klassisen kauden filosofeista tunnetuimpia olivat esimerkiksi Platon, Aristoteles ja Sokrates. Sokrates ei tosin itse kirjoittanut lainkaan teoksia. Hellenistiseltä ajalta on puolestaan säilynyt vain vähän filosofisia teoksia, eivätkä ne ole olleet yhtä merkittävässä asemassa filosofian historiassa kuin Platonin ja Aristoteleen teokset.

__Sofistiikka ja retoriikka__ Sofistit, jotka olivat retoriikan eli puhetaidon taitajia, kiersivät kaupungista toiseen kouluttamassa kansalaisia ja opettamassa näille puhetaitoa. Retoriikkaa ilmennettiin myös puolustuspuheissa oikeuden edessä, kun puolustamaan saatettiin palkata logografi eli ammattimainen puheiden kirjoittaja. Ensimmäiset oikeuspuheet kirjallisena julkaisi Antifon. Useat tunnetut puhujat kirjoittivat puheita myös muiden käytettäväksi. Merkittävinä puhujina ja retoriikan hyödyntäjinä tunnetaan esimerkiksi Lysias, Isokrates ja Demosthenes.

__Historiankirjoitus__ Historiankirjoitus sai alkunsa Kreikassa. Varhaiset historioitsijat kirjoittivat teoksensa eeppisten runojen aiheiden pohjalta, mutta myöhemmin kirjoitus muuttui objektiivisemmaksi ja huomioi aiempaa enemmän tapahtumien syy- ja seuraussuhteita. Kuuluisia historiankirjailijoita olivat esimerkiksi Herodotos, Thukydides ja Ksenofon.

__Lääketiede__ Varhainen lääketiede alkoi hylätä yliluonnollisia selityksiä ja pyrkiä tieteellisempään kuvaan. Hippokrateen, jota pidettiin lääketieteen isänä, nimissä on säilynyt n. 60 lääketieteellistä tutkielmaa, joista käytettiin yhteisnimitystä Corpus Hippocraticum.

**KIRJAILIJOITA**
Homeros oli sokea runonlaulaja, joka on mainittu Kreikan kansalliseeposten Iliaan ja Odysseian tekijäksi. Nykytutkijat tosin arvioivat, että teokset olisivat syntyneet satojen vuosien kuluessa ja siirtyneet suullisesti sukupolvien välillä. Tutkijat eivät ole yksimielisiä myöskään siitä, onko Homerosta ollut koskaan olemassakaan.
 * Homeros (700-luku eaa.)**

Sapfo oli antiikin kreikkalainen naisrunoilija. Hän opetti Lesbossaarella runoutta, elämäntaitoa, tanssia ja viehkeää pukeutumista nuorille naisoppilailleen. Sapfon rakkaus- ja luontorunot inspiroivat runoilijoita yhä vieläkin.
 * Sapfo (n. 630-570 eaa.)**[[image:http://www.symbolsbook.ru/images/S/Sapfo.jpg width="210" height="280" align="right" caption="Sapfo"]]

Aiskhylos oli kreikkalainen näytelmäkirjailija, joka etupäässä kirjoitti ja kehitti tragediaa. Näytelmissä kuvattiin syviä moraalisia jännitteitä, ja yleensä ne kertoivat ihmisten uhmasta jumalia vastaan. Historiallisuus ja tarunomaisuus välittyvät myös vahvasti hänen kirjoituksissaan. Hänen tunnettuja teoksiaan ovat mm. //Persialaiset// ja //Prometheus//.
 * Aiskhylos (n. 525-426 eaa.)**

Euripides oli yksi antiikin Kreikan kolmesta suuresta tragediakirjailijasta. Hän tuli tunnetuksi ainakin suosimastaan //deux ex machina (//"Jumala koneesta"//)// -ratkaisustaan, jossa korkeuksista laskeutui jumala selvittämään maanpäälliset tilanteet, kun ne olivat käyneet liian monimutkaisiksi. Hän kirjoitti lukuisia tragedioita, mutta myös tunnetun satyyrinäytelmän //Kykloopit//.
 * Euripides (n. 485-406 eaa.)**

Häntä pidetään yhtenä antiikin Kreikan suurimmista ja tärkeimmistä kirjailijoista. Sofokles kirjoitti paljon näytelmiä ja erityisesti tragediaa. Muun muassa //kuningas Oidipus// on hänen luomansa hahmo.
 * Sofokles (496-406 eaa.)**

Aristofanes oli nokkela satiirikko ja sekä komedian kirjoittaja. Hänen tunnettuja näytelmiään ovat mm. //Lysistrate// ja //Pilvet//.
 * Aristofanes (n. 445-n. 385 eaa.)**




 * MUIDEN TAITEIDEN ASEMA JA PÄÄPIIRTEET**

Rakennuskulttuuri kukoisti klassisella kaudella. Luultavasti huomattavimpia rakennustaiteen näytteitä ovat temppelit, joissa oli kolme tyyliä,doorilainen, joonialainen ja korinttilainen.
 * Arkkitehtuuri**

Kreikkalaisessa kuvanveistossa kuvattiin pääasiassa alastomia ihmiskehoja.Parhaimmillaan antiikin kuvanveisto oli Kreikan kulttuurin klassisella kaudella. Tämän ajan kuva nveisto on vaikuttanut paljon myös Euroopan taiteen kehitykseen.
 * Kuvanveisto**

Kreikan maalaustaide on säilynyt lähinnä maljakoiden koristeluissa, joissa aluksi kuvattiin mytologisia ihmis- ja eläinhahmoja siluettikuvina. Myöhemmin aiheiksi tulivat arkeen ja juhlaan liittyvät tapahtumat.
 * Maalaustaide**


 * LÄHTEET**


 * [|Antiikin Kreikan kirjallisuus]
 * [|Internetix]
 * Antiikin Kreikan kulttuuri
 * [|http://cc.oulu.fi/~rar/historia/A_-700--100.html]
 * Etälukio - Äidinkieli - Kurssi 4